У киснево-компресорному цеху Запоріжсталі працює династія енергетиків.
![](/data/file/cc/be/ccbe23d548894d58a11e8d18075f7ab5_1200x800.jpeg)
Данило МИРОНЕНКО
20-річний Данило МИРОНЕНКО приєднався до родини Запоріжсталі вже під час повномасштабної війни, минулої осені. Сьогодні хлопець працює на повітророздільній установці ККЦ апаратником повітроподілу. Обрав комбінат для роботи Данило не випадково – він продовжив династію енергетиків.
– Мені подобається ця робота, вона дуже цікава та відповідальна. Я пройшов тримісячне навчання після працевлаштування, зараз мій рідний дядько вчить мене тонкощам професії. Це безцінний досвід і підтримка, яка допомагає швидко адаптуватися та отримати необхідні навички, – додає Данило.
Освоїтися у новій професії 20-річному Данилу допомагає дядько – Андрій, який працює разом з племінником в одній бригаді апаратником повітроподілу, його стаж роботи на підприємстві налічує 24 роки.
У цьому ж підрозділі вже 25 років працює машиністом компресорних установок й його рідний брат Сергій, батько Данила. Обидва брати обрали Запоріжсталь за порадою свого батька і не помилилися у виборі.
![](/data/file/d2/b7/d2b714f6ab5e4f66a56bc1cd8d202449_1200x800.jpeg)
Сергій Мироненко каже, працевлаштувати сина на Запоріжсталь було виваженим рішенням, про яке не шкодує ні батько, ні сам Данило.
– Під час повномасштабної війни в Запоріжжі, та й в усій Україні, дуже важко знайти стабільну роботу з соціальними гарантіями і можливостями для розвитку. Для молоді ця проблема особливо актуальна. Дистанційне чи заочне навчання теж потребує часу та зусиль, наразі син успішно поєднує заробіток і навчання – це ще один плюс, який спонукав мене запропонувати йому роботу тут, – зазначає Сергій.